Filip Peloušek | Články / Reporty | 04.03.2024
Jak vystihnout koncert, který nemá jeden, ale rovnou deset vrcholů? Ani po několika hodinách jsem nenacházel vhodná slova. Fvck_Kvlt a Dušan Vlk, s celou smečkou kolem sebe, unesli pražský klub a udělali z něj vlastní planetu. Planetu punku, rapu, ale taky aktivismu, vymezení a zároveň místo, kde se každý může cítit jakou součást něčeho většího.
Zkusím to popořádku. Už dvě hodiny před začátkem sedím v přízemním baru Akropole, kde několik jedinců zkouší štěstí a poptává lístky na beznadějně vyprodanou akci ze série Pulz. Zájem je obrovský, bude to velké, říkám si. Denis začíná bez váhání Skurvenskem, kdyby snad někdo pochyboval, o co dneska půjde. Rychle se celým sálem rozjíždí tanec volně přecházející do poga. Rameno o rameno, loket o loket, mezi songy se všichni objímáme. Fvck_Kvlt společně s Parisem neúprosně diktují tempo. Stop. Denis zve zástupce Kolektivu 115, přes celé podium je rychle roztažen transparent „Praha je a bude feministická“. Následuje krátké, rapovou dikcí pronášené pozvání na protidemonstraci namířenou proti Hnutí pro život, prosazující omezení potratů a dalších reprodukčních práv. Lepší svět je možný, jen se o něj musíme zasadit.
Další vrchol, který si tetuju do paměti, přichází vzápětí. Denis usedá za připravené piano a přichází komorní verze Geiss-Zen a Planéty rýb. Něco tak intimního a silného… Nakonec vše shrnuje po posledním dlouhotrvajícím potlesku a skandování Fvck_Kvltova jména hlas z davu: „Popiči, krásné to bolo, Denis.“
fotogalerii z koncertu najdete tady
Rychle nadechnout se ven, ale jako by vlna vedra stoupala se všemi po schodech nahoru. Vlasy neuschnou, jdu zpátky. Na Dušana Vlka už se držím vzadu. Ne že by chyběla touha nechat se zmasírovat lokty druhých, ale záda vyhlašujou stopku. Ani vedle zvukaře nenechává Dušan s Temným Rudem v klidu jedinou část mého těla, to stejné vidím všude kolem. Během Venezie se míhají vzduchem desítky zapalovačů. Při předposlední Markéta a Karol, když sálem zní „Tento svet neni pre ľudí jak sme my“, publikum nevydrží, exploduje, jinak se to nedá nazvat. Dušan hledí někam dozadu se slzami v očích. „Všichni, kdo něco tvoříte, přeju vám, ať zažijete to, co právě teď já“. Dojetí, klapka.
Na Slovensku je bohužel situace, jaká je. A je důležité se s ní nesmířit, nepřivyknout si, ale naopak se proti tamějším poměrům nejen v kultuře vymezovat. Přizpůsobit se by bylo to nejhorší. A jestli mám hledat hlavní poselství pátečního večera v Akropoli, tak že nikdo není na nic sám. „Bůh je trans, peníze nejsou skutečný a svoboda je možná.“
Fvck_Kvlt + Dušan Vlk
1. 3. 2024 Palác Akropolis, Praha
foto © Minka Dočkalová
Filip Peloušek 04.09.2024
Není tajemstvím, že na Moody Moon Noize hrají prostory stejně významnou roli jako to, co se v nich odehrává. „Kdybych neměl fotky, nevěřil bych, že se to stalo.“ My taky.
Michal Berec 25.08.2024
Vystupujúc na zastávke Zitadelle berlínskeho U-Bahnu si všímam chlapíka, ktorý otvára fľašu piva o automat na lístky.
Kristina Kratochvilová 16.08.2024
Název nevymysleli marketéři, ale návštěvníci, v komentářích na sociálních sítích se objevoval tak často, až ho organizátoři přijali za svůj.
Abbé, waghiss666 11.08.2024
Došlo i na speciální sety, nejpodivnější booking v historii festivalu a Apaččin odkaz. Směle do finále!
Abbé, waghiss666 10.08.2024
Poslední písní je samozřejmě předělávka I Want to Know What Love Is a namísto bizarnosti jsme dojatí. Objímačky kazí akorát Deathstars hned vedle, strašně zestárli, byť v tomhle žánru postačí…
waghiss666, Abbé 09.08.2024
Potřebuju Apačku, ta by zvládla civilně vtáhnout do děje a přenést ty barvy lásky, co nás pohltily. Nezlob se, ale tenhle barevný set byl mimo kategorie a já moc nemám…
Abbé, waghiss666 08.08.2024
První den festivalu sepisuje moudrej a drzej, chlápek a fracek, rozmýšlivé protéká zdivočelé. Jistoty, překvápka, spory a shody.
Tomáš Jančík 07.08.2024
Euforický řev se ozývá i od stanů těch, které promočený začátek netrápí a užívají si příchod dalšího Povalče.
Jiří Přivřel 07.08.2024
Lubná se sedmým ročníkem festivalu Bučení silně propsala do mé srdeční mapy.
Viktor Hanačík, Jakub Koumar 06.08.2024
Beseda jako jeden z mála festivalů, který vám dá jedinečný zážitek, ale i tolik potřebný pokoj. A lásku!