Timon Láska | Články / Reporty | 06.02.2024
Forum Karlín se znovu zahalilo do černé. Ve vyprodaném prostoru se představila přední britská jména současného metalcoru Architects a jejich dlouholetí, žánrově blízcí a koncertní spolupracovníci While She Sleeps. Bok po boku tu vystoupili už v roce 2018. Zatímco tehdy se funkce „třetího do party“ ujali melodicky hardcoroví Counterparts, v neděli otevřelo večer liverpoolské progresivní uskupení Loathe.
Metalcore vznikl na pomezí 80. a 90. let jako žánrová fúze kombinující metalové formální techniky s energičností a rytmickými strukturami hardcore-punku, jeho stavebními prvky jsou časté rytmické breakdowny a rozmanité vokály, přecházející od growlu k čistému zpěvu. Punkové motivy, převážně ty ovlivněné ostrovní scénou, se společensko-kritickými texty tvoří bohatou a neustále se vyvíjející metalovou odnož. U nás se těší enormní popularitě a místní fanoušci své oblíbence umí náležitě ocenit.
Z původní sestavy, která brightonské Architects zakládala, najdeme v té současné pouze bubeníka Dana Searla. Jeho bratr a spoluzakladatel Tom v roce 2016 zemřel v pouhých osmadvaceti letech, kdyý posledním songem, který nestihl dopsat, je zároveň jejich nejznámější Doomsday. Kapela mu skladbu s textem „říkají, že ti dobří umřou mladí“ věnovala a stále dokazuje, že se přes jeho smrt dokázala přenést a vydat tři znamenité desky. V rámci metalcoru jsou Architects legendami s mimořádným vlivem na současné kapely, a to včetně předskokanů Loathe, kteří tohle naživo explicitně potvrdili ústy frontmana Kadeema France.
V jedinečně intimních textech Architects reagují na společenská témata, křehkost a dočasnost života a v poslední době i nežádoucí přítomnost člověka na planetě. Kritické vokály Sama Cartera nejsilněji rezonovaly na albech All Our Gods Have Abandoned Us a také For Those That Wish to Exist, ze kterého sestávala víc než polovina aktuálního setlistu. Oproti ranému chaotičtějšímu zvuku dnes akcentují instrumentální vyváženost a precizní rovnováhu mezi klidnými a zběsilými polohami, které jsou pro současný metalcore charakteristické.
Do Prahy si Architects kromě zvukově i rytmicky vyšperkovaného, více než devadesátiminutového vystoupení přivezli také spektakulární vizuální doprovod. Tomu dominovaly dystopické animace na dvou širokých obrazovkách vyvýšené stage, které podpořila pečlivá světelná podívaná plná ostrých barev a stroboskopů. Bylo cítit, že technická preciznost je pro Architects stěžejní, v některých chvílích se od ní ale hudebníci nezvládli oprostit a hudební projev působil až příliš stroze. Většině lidí to příliš nevadilo, nasazení davu při skladbách méně známých (Gravedigger) i populárních (kromě zmíněného Doomsday i přídavkové Animals) bylo cítit daleko za hranice Fora.
Vystoupení While She Sleeps působilo více syrově a nekompromisně. Jejich třičtvrtěhodinový set se nesl ve znamení agresivních kytarových riffů s ostrými prvky zkreslení a elektronickou produkcí v pozadí, tedy trendu, kterému jde žánr v posledních letech hodně naproti. Dynamický projev ale kolísal díky horšímu ozvučení, kdy se vokály Lawrence Taylora a Mata Welshe ztrácely na své typické ráznosti.
Zatímco Architects se tu představili před pěti lety, While She Sleeps se k nám vrací častěji: v roce 2019 se zhostili jedné z headlinerských rolí na táborském Mighty Sounds, o tři roky později se představili jako předskokani Parkway Drive. Není se čemu divit: fanoušci While She Sleeps milují a kapela jim lásku opětuje, a to i přesto, že reakce na jejich předskakování Architects byly vlažné. Nahradili totiž vycházející a na Grammy nominované Spiritbox, kteří tuzemskou zastávku na turné vynechali kvůli účasti na galavečeru prestižních cen.
I přes nekonzistentní kvalitu zvuku zažilo vyprodané Forum Karlín jeden z nejlepších metalových koncertů za posledních pár měsíců, obě kapely navíc již znají datum dalších českých vystoupení: Architects se v srpnu objeví na Brutal Assault, While She Sleeps zase na stále populárnějším FajtFestu.
Architects (uk) + While She Sleeps (uk) + Loathe (uk)
4. 2. 2024 Forum Karlín, Praha
foto © Nina Vocelová
Filip Peloušek 04.09.2024
Není tajemstvím, že na Moody Moon Noize hrají prostory stejně významnou roli jako to, co se v nich odehrává. „Kdybych neměl fotky, nevěřil bych, že se to stalo.“ My taky.
Michal Berec 25.08.2024
Vystupujúc na zastávke Zitadelle berlínskeho U-Bahnu si všímam chlapíka, ktorý otvára fľašu piva o automat na lístky.
Kristina Kratochvilová 16.08.2024
Název nevymysleli marketéři, ale návštěvníci, v komentářích na sociálních sítích se objevoval tak často, až ho organizátoři přijali za svůj.
Abbé, waghiss666 11.08.2024
Došlo i na speciální sety, nejpodivnější booking v historii festivalu a Apaččin odkaz. Směle do finále!
Abbé, waghiss666 10.08.2024
Poslední písní je samozřejmě předělávka I Want to Know What Love Is a namísto bizarnosti jsme dojatí. Objímačky kazí akorát Deathstars hned vedle, strašně zestárli, byť v tomhle žánru postačí…
waghiss666, Abbé 09.08.2024
Potřebuju Apačku, ta by zvládla civilně vtáhnout do děje a přenést ty barvy lásky, co nás pohltily. Nezlob se, ale tenhle barevný set byl mimo kategorie a já moc nemám…
Abbé, waghiss666 08.08.2024
První den festivalu sepisuje moudrej a drzej, chlápek a fracek, rozmýšlivé protéká zdivočelé. Jistoty, překvápka, spory a shody.
Tomáš Jančík 07.08.2024
Euforický řev se ozývá i od stanů těch, které promočený začátek netrápí a užívají si příchod dalšího Povalče.
Jiří Přivřel 07.08.2024
Lubná se sedmým ročníkem festivalu Bučení silně propsala do mé srdeční mapy.
Viktor Hanačík, Jakub Koumar 06.08.2024
Beseda jako jeden z mála festivalů, který vám dá jedinečný zážitek, ale i tolik potřebný pokoj. A lásku!