Michaela Šedinová | Články / Reporty | 23.04.2024
Je sobota večer, ale sál kina Přítomnost je jako vždycky tak trochu v bezčasí. Loňská deska Jbal Rrsas tuniské producentky Deeny Abdelwahed je taky svým způsobem mimo čas, mezi časy a světy. Propojuje tradiční taneční hudbu různých arabských zemí se současnou postklubovou hudbou a s footworkem. To jsem nevymyslela usazená v křesílku vzadu v Přítomnosti, s deskou jsem od jejího vydání strávila spoustu času, poslouchala ji dokola a dokola a hodně o ní přemýšlela.
Věděla jsem, že ji potřebuju slyšet naživo. Částečně i kvůli tomu, že jsem si na Bandcampu přečetla rozhovor, ve kterém producentka vysvětluje svou fascinaci tradiční taneční hudbou – nezajímá se o folklór a tradici jako takovou, ale o to, jak tato hudba hraná na různých společenských událostech působí na lidi. „I’m trying to take what is familiar and sha’bi all around the Arabic-speaking world – things that move me rhythmically and musically, the musical genius of our region that makes you dance with such infectious energy.“ I v dalších rozhovorech mluví o důležitosti koncertů, živé hudby, fyzického prožitku.
Ještě před začátkem koncertu na mě žena z vedlejšího křesílka zvrhne dvojku vína, takže fyzický prožitek se děje snad až příliš. Show Exhausted Modern přihlížím nasáklá vínem a je mi zima. Vlastně se to docela hodí – k hudbě i projekci. Hudba je naléhavá, temná, znepokojivá a projekce plná aut, techniky, paneláků, výbuchů, mrakodrapů, mraků, zraněných lidí, netečných lidí, davů a továren a aut a techniky… Je to koncentrovaná úzkost z moderního světa. Připomíná mi instalaci Geography Biography umělkyně Tacity Dean, kterou jsem viděla na výstavě Avant l'Orage – před bouří. To dusno je povědomé.
Vystoupení Abdelwahed předchází projekce krátkého filmu I Signed the Petition dánsko-palestinského režiséra Mahdiho Fleifela, který zachycuje telefonát následující podpis online petice. Během hovoru s přítelem protagonista analyzuje, dekonstruuje a interpretuje význam své volby veřejně podpořit kulturní bojkot Izraele. Pochybnosti, bezmoc, paranoia, humor jako obranný mechanismus a téma, které je ještě ožehavější než v roce 2018, kdy měl film premiéru.
A teď Deena Abdelwahed, Jbal Rrsas a audiovizuální show, reagující v reálném čase na hudební podněty, při níž ji sekundují tuniský multiinstrumentalista Khalil Epi a švédský vizuální umělec Niculin Barandun. Když prolínající se barvy na plátně pozoruju, mám pocit, že jsem se vpila do coveru desky, do pokřivené „ocelové hory“ v jihovýchodním Tunisu. Barvy se proměňují, tančí a pulzují s hudbou, která šíří tu nakažlivou energii, pro kterou jsem přišla. Napsala jsem si do poznámek v mobilu, že „teď nechci přemýšlet“. Říkám si, že začít takovou desku – a koncert – skladbou The Key to the Exit dává perfektní smysl.
Ponořit se do hudby a na chvíli v myšlenkách opustit všechno ostatní. A taky se zvednout z křesel a ze země a tancovat. Těžké beaty, neotřelé rytmy, repetice, variace, hravost – sotva si všímám, kde končí dobře známé skladby a začíná improvizace. Deena Abdelwahed v minulosti působila i v jazzových uskupeních a na jejím přístupu k živému hraní je to znát. Různé vlivy a inspirační zdroje se spojují v jedinečném stylu, který je reflektuje identitu hudebníka v propojeném světě.
Deena Abdelwahed (tn) + Exhausted Modern
20. 4. 2024 Kino Přítomnost, Praha
foto © Romana Kovacs
Filip Peloušek 04.09.2024
Není tajemstvím, že na Moody Moon Noize hrají prostory stejně významnou roli jako to, co se v nich odehrává. „Kdybych neměl fotky, nevěřil bych, že se to stalo.“ My taky.
Michal Berec 25.08.2024
Vystupujúc na zastávke Zitadelle berlínskeho U-Bahnu si všímam chlapíka, ktorý otvára fľašu piva o automat na lístky.
Kristina Kratochvilová 16.08.2024
Název nevymysleli marketéři, ale návštěvníci, v komentářích na sociálních sítích se objevoval tak často, až ho organizátoři přijali za svůj.
Abbé, waghiss666 11.08.2024
Došlo i na speciální sety, nejpodivnější booking v historii festivalu a Apaččin odkaz. Směle do finále!
Abbé, waghiss666 10.08.2024
Poslední písní je samozřejmě předělávka I Want to Know What Love Is a namísto bizarnosti jsme dojatí. Objímačky kazí akorát Deathstars hned vedle, strašně zestárli, byť v tomhle žánru postačí…
waghiss666, Abbé 09.08.2024
Potřebuju Apačku, ta by zvládla civilně vtáhnout do děje a přenést ty barvy lásky, co nás pohltily. Nezlob se, ale tenhle barevný set byl mimo kategorie a já moc nemám…
Abbé, waghiss666 08.08.2024
První den festivalu sepisuje moudrej a drzej, chlápek a fracek, rozmýšlivé protéká zdivočelé. Jistoty, překvápka, spory a shody.
Tomáš Jančík 07.08.2024
Euforický řev se ozývá i od stanů těch, které promočený začátek netrápí a užívají si příchod dalšího Povalče.
Jiří Přivřel 07.08.2024
Lubná se sedmým ročníkem festivalu Bučení silně propsala do mé srdeční mapy.
Viktor Hanačík, Jakub Koumar 06.08.2024
Beseda jako jeden z mála festivalů, který vám dá jedinečný zážitek, ale i tolik potřebný pokoj. A lásku!