Tomáš Jančík | Články / Reporty | 28.03.2024
Nedělní koncerty mají zvláštní náladu. Je znát únava před dalším pracovním týdnem, velké davy se do klubů nehrnou. Ale ti, kteří si chtějí ještě užít večer a uvolnit se u živé hudby, se vždycky najdou. Kombinací pozitivně rázných i temných elektronických tónů nám dokázaly dvě formace zpříjemnit v brněnském Kabinetu Múz chmurný, deštivý konec týdne.
Viah hrají ve třech, Huyen Vi Tran a Rosalii Malinskou doplňuje „beatmaker“ Tomáš Martínek. Vedle něj, někdy i přímo na stole před mixážním pultem obě zpěvačky rozjařeně tancují a svíjí se před skromně zaplněným sálem. Naplno si užívají krátké choreografie, jednou každá na opačné straně pódia, za chvíli vsedě i vestoje na stole. Vše v rytmu energického elektropopu, přes který se do popředí derou hlučné basy, pod nohami je cítit každý otřes, narůstají i u osobitého coveru Elánů Voda, čo ma drží nad vodou. Viah si nepřestávají pohrávat s vlastní i cizí hudbou, improvizují beaty i vokály. Obě zpěvačky si upřeně hledí do očí, s širokými úsměvy, překvapují samy sebe.
Z rychlé polohy přechází anglicko-německá Kaleida do vážného atmosférického tempa. Místo švihu nastupují pomalé procítěné pohyby vokalistky Christiny Wood, která piruetami přes celé pódium mizí v červených vizuálech, záhy se objevuje v záblescích zelené a modré s potemnělým pozadím. Uprostřed písně se najednou zastaví na pár vteřin hudba, s ní i pohyby zpěvačky. Mechanicky začne hýbat rukama ve chvíli, kdy bicí opět rozezní sál.
Za těmi sedí Cicely Goulder, udávající chladnému synthpopu ráz. Zármutek a odtažitost vyrovnává Wood vlídnými slovy o návratu s čerstvým albem In Arms, se kterým Kaleida přijela, jednu píseň věnuje vlastní sestře bojující s nemocí. Cold wave, syntezátory a potemnělé atmosféru podtrhuje dvojice protiválečným, posmutnělým coverem 99 Luftballons. I tak, nebo právě proto vyzařuje Kaleida stále přitažlivější hřejivý komfort, ze kterého se těžko odchází. Za dveřmi totiž čekají jen studené ulice Brna.
Kaleida (uk) + Viah
24. 3. 2024 Kabinet múz, Brno
foto © Kateřina Veselá
Filip Peloušek 04.09.2024
Není tajemstvím, že na Moody Moon Noize hrají prostory stejně významnou roli jako to, co se v nich odehrává. „Kdybych neměl fotky, nevěřil bych, že se to stalo.“ My taky.
Michal Berec 25.08.2024
Vystupujúc na zastávke Zitadelle berlínskeho U-Bahnu si všímam chlapíka, ktorý otvára fľašu piva o automat na lístky.
Kristina Kratochvilová 16.08.2024
Název nevymysleli marketéři, ale návštěvníci, v komentářích na sociálních sítích se objevoval tak často, až ho organizátoři přijali za svůj.
Abbé, waghiss666 11.08.2024
Došlo i na speciální sety, nejpodivnější booking v historii festivalu a Apaččin odkaz. Směle do finále!
Abbé, waghiss666 10.08.2024
Poslední písní je samozřejmě předělávka I Want to Know What Love Is a namísto bizarnosti jsme dojatí. Objímačky kazí akorát Deathstars hned vedle, strašně zestárli, byť v tomhle žánru postačí…
waghiss666, Abbé 09.08.2024
Potřebuju Apačku, ta by zvládla civilně vtáhnout do děje a přenést ty barvy lásky, co nás pohltily. Nezlob se, ale tenhle barevný set byl mimo kategorie a já moc nemám…
Abbé, waghiss666 08.08.2024
První den festivalu sepisuje moudrej a drzej, chlápek a fracek, rozmýšlivé protéká zdivočelé. Jistoty, překvápka, spory a shody.
Tomáš Jančík 07.08.2024
Euforický řev se ozývá i od stanů těch, které promočený začátek netrápí a užívají si příchod dalšího Povalče.
Jiří Přivřel 07.08.2024
Lubná se sedmým ročníkem festivalu Bučení silně propsala do mé srdeční mapy.
Viktor Hanačík, Jakub Koumar 06.08.2024
Beseda jako jeden z mála festivalů, který vám dá jedinečný zážitek, ale i tolik potřebný pokoj. A lásku!