Dominika Fuchsová | Články / Recenze | 19.08.2022
Album „kde se příběhy z Hollywoodu, inspirované skutečnými zločiny, prolínají s některými z osobnějších momentů členů kapely“. Tak popsali britští alt-J svou čtvrtou studiovou desku The Dream. Ta představuje jejich dosud nejniternější hudební počin.
Od vydání přelomového alba An Awesome Wave v roce 2012, kdy na sebe Joe Newman, Thom Sonny Green, Gus Unger-Hamilton a Gwil Sainsbury poprvé upozornili, se leccos změnilo. Z původní čtveřice se poměrně rychle stala trojice a ze studentů leedské umělecké univerzity se stala celosvětově známá kapela, která se dnes pyšní desítkami cen a miliony prodaných nahrávek.
Obě následující This Is All Yours (2014) a Relaxer (2017) obsahovaly alespoň jeden hit jako Left Hand Free nebo In Cold Blood. Energická chytlavá melodie a jednoduchý text zapadaly do škatulky ukázkové komerční písně a oslovili tak mnohem širší publikum. Zůstala originální poetika a specifický zvuk, na druhou stranu vždy postrádali alt-J určitou hloubku. Tedy alespoň doteď.
Novou deskou The Dream se prolíná několik témat: láska, pandemie, smrt, ale taky třeba coca cola. Úvodní skladba Bane začíná zvukem otevírané se plechovky Coca-coly se sloganem ironicky napodobujícím reklamy z poloviny minulého století: „Cold and sizzling.“ Sborové harmonie písně o absurdní závislosti na sladkých nápojích doplněné o narážky na Bibli a vzpomínky na Newmanův sen jsou ukázkou toho, v jakém duchu se bude následujících jedenáct songů nést.
Jako je tomu na většině alb alt-J, lepší kousky střídají ty horší a The Dream není výjimkou. Jedním z pilířů je euforická skladba U&ME, na které si kapela připomíná slunečný festivalový den v Melbourne, dalším je pak Hard Drive Gold, energická skladba o kryptoměnách. Optimismus pak vybalancovává hlavně tíživá balada Get Better o bolesti milovaného člověka, který během pandemie pomalu umírá. Ačkoliv se nejedná o autobiografickou skladbu, z její působivosti až mrazí.
Ústřední textař kapely Joe Newman nabízí poněkud chaotickou změť pocitů s jistotou, že ho posluchači ocení, v čemž se neplete. Po hudební stránce je tvorba alt-J rozmanitá, žánrově pestrá, odjakživa se v jejich skladbách odráží experimentování s novými zvuky, aniž by se řídili nějakými schématy. Napříč albem se míchá art pop, rock, psychedelie, blues doplněný o sborový zpěv, operní nápěvy nebo části soundtracků z filmů. Celková propracovanost, na první poslech zdánlivě náhodná, jako záhadou výborně funguje.
Diskografie alt-J připomíná dítě, které si prožilo radostné a klidné dětství, poté melancholické období puberty a nyní dozrálo do podoby, kdy se musí potýkat s problémy. Ty dospělost přináší.
Richard Michalik 31.08.2024
Opäť cez vydavateľstvo Constellation (Godspeed You! Black Emperor, Jerusalem in My Heart) a opäť s rovnakým producentom (Zach Scholes).
Jakub Veselý 30.08.2024
Názov Doomer Music je na mieste a album nám prináša pohľad do sveta, v ktorom sú ľudské emócie potlačené, kde môžeme vidieť len drsnú schránku panelových domov.
David Stoklas 27.08.2024
Final Summer je deska, ze které čiší životní síla a touha něco dělat. A dělat to navzdory příkořím.
Veronika Tichá 26.08.2024
V narativním songu Strašidla Toad Planet ukazují, že si dokážou pohrát i s funkovějšími melodiemi a nástrojovou kompozicí... Debut u Kabinet Records.
Klára Šajtarová 21.08.2024
Vycházející hvězda hardcoru a metalcoru z Oldhan County v Kentucky nenabízí žádné kompromisy – žádné čisté vokály, žádné přepálené refrény.
Kryštof Kočtář 15.08.2024
Skladby samy mají strukturu jemně rozkolísaných záchvěvů, které dohromady připomínají obraz plynoucí čáry života.
Mária Karľaková 15.08.2024
Kniha je naozaj výnimočná osobná spoveď. Je intímna, plná pocitov, myšlienok, postrehov, otázok z dospievania jedného dievčaťa.
Dušan Šuster 02.08.2024
Rýchlik to veru nie je. Kilometre ubiehajú pomaly – Donato stanovil tempo okolo 110 bpm, čo je o poznanie menej než trend v súčasnom techne – a basový bubon má…
Šimon Žáček 31.07.2024
Ostře kritizovat konzumní společnost dokázala již několikrát, což mnohdy vedlo i k mezinárodnímu úspěchu – zejména v případě oscarového Parazita či megahitu Hra na oliheň.
Klára Šajtarová 23.07.2024
Mnozí si je automaticky asociují s písní Pixies, pro americkou hardcore-punkovou komunitu nabírají ale tato slova úplně jiný význam.