Veronika Tichá | Články / Recenze | 14.12.2023
The Underground Youth, založeni Craigem Dyerem v Manchesteru roku 2008, se před několika lety přemístili do Berlína, kde působí jako jedna z oblíbených kapel alternativní rockové scény. S novým albem, v pořadí už třináctým, přichází bohaté poetické texty a hudba, na kterou jsme poslední dobou zvyklí – místy až písničkářská, místy ostřejší. Od mateřského postpunku se nevzdalují nadobro a tu a tam můžeme slyšet jeho stopy ve zkreslených kytarách nebo zastřenějších vokálech. Stejně tak zaslechneme velkou inspiraci starším rockem a legendami jako The Velvet Underground nebo The Jesus and Mary Chain.
„Skleněnka nostalgie“, která „je špinavá, rozbitá a prosakuje jí všechno to, co se v ní za tu dobu nahromadilo“, jak se zpívá v titulní skladbě, jejíž refrén zároveň lemuje přebal, nám nabízí si potáhnout a ochutnat všechny pocity spjaté s minulostí. Dyer se kromě hudební tvorby věnuje psaní poezie a ani tentokrát svými texty nezklame a všudypřítomné téma reflektování minulosti dokáže uchopit citlivě, neschematicky.
Zatímco song Nostalgia’s Glass je o minulosti a nostalgii, kapela se věnovala i konkrétnějším tématům jako hudba, politika nebo vztahy. To první je nejvíc slyšet v písničce Frame of Obsession, která se ohlíží za minulou tvorbou: je jako dopis svému starému já varující před sebou samým a budoucností, hudebním průmyslem a jeho schopností pohltit, na druhou stranu se, sice trochu zahořkle, otáčí za tím hezkým a úspěšným. Je to něco, čeho se bojíme a litujeme, nebo chceme zpátky?
I Thought I Understood se shoegazovými kytarami a chytlavým refrénem působí jako vyznání, nepochopení a neporozumění touhy a pocitů druhého, možná lítost, možná prosté konstatování. Politika se objevuje v rockovější skladbě Another Country coby skeptický a přímý text plný sarkastických otázek: „Do you really think you’re rich enough, that there’s not a chance they’d take it?“ To, jak nás systém a politika ovlivňuje a deformuje, vytváří falešnou iluzi bezpečí a neustálé změny k lepšímu.
Jemná mezihra Interlude ukazuje, jak jsou The Underground Youth zvukově rozmanití a nebojí se zkombinovat chytlavé rockové riffy a melancholické brnkání na rozladěné piano a špinavý zvuk. Podobná je finální Epilogue, klidný klavír a tiché zkreslené kytary doplňují jednoduchý text, spíš posledních pár slov a uzavření téhle kapitoly o nostalgii. A o tom, jak na jedné straně může zároveň ubližovat a na té druhé představovat příjemné a potřebné zavzpomínání, abychom věděli, jak jít dál.
The Underground Youth – Nostalgia’s Glass (2023, Fuzz Club Records)
Bandcamp
foto © se souhlasem The Underground Youth
Richard Michalik 31.08.2024
Opäť cez vydavateľstvo Constellation (Godspeed You! Black Emperor, Jerusalem in My Heart) a opäť s rovnakým producentom (Zach Scholes).
Jakub Veselý 30.08.2024
Názov Doomer Music je na mieste a album nám prináša pohľad do sveta, v ktorom sú ľudské emócie potlačené, kde môžeme vidieť len drsnú schránku panelových domov.
David Stoklas 27.08.2024
Final Summer je deska, ze které čiší životní síla a touha něco dělat. A dělat to navzdory příkořím.
Veronika Tichá 26.08.2024
V narativním songu Strašidla Toad Planet ukazují, že si dokážou pohrát i s funkovějšími melodiemi a nástrojovou kompozicí... Debut u Kabinet Records.
Klára Šajtarová 21.08.2024
Vycházející hvězda hardcoru a metalcoru z Oldhan County v Kentucky nenabízí žádné kompromisy – žádné čisté vokály, žádné přepálené refrény.
Kryštof Kočtář 15.08.2024
Skladby samy mají strukturu jemně rozkolísaných záchvěvů, které dohromady připomínají obraz plynoucí čáry života.
Mária Karľaková 15.08.2024
Kniha je naozaj výnimočná osobná spoveď. Je intímna, plná pocitov, myšlienok, postrehov, otázok z dospievania jedného dievčaťa.
Dušan Šuster 02.08.2024
Rýchlik to veru nie je. Kilometre ubiehajú pomaly – Donato stanovil tempo okolo 110 bpm, čo je o poznanie menej než trend v súčasnom techne – a basový bubon má…
Šimon Žáček 31.07.2024
Ostře kritizovat konzumní společnost dokázala již několikrát, což mnohdy vedlo i k mezinárodnímu úspěchu – zejména v případě oscarového Parazita či megahitu Hra na oliheň.
Klára Šajtarová 23.07.2024
Mnozí si je automaticky asociují s písní Pixies, pro americkou hardcore-punkovou komunitu nabírají ale tato slova úplně jiný význam.